Oceanator - Nothing's Ever Fine [2022]
![](https://fathipster.net/sites/default/files/styles/reccover/public/oeanatoriicover.jpg?itok=YvUnE546)
Tokom godina, dešavalo se povremeno da vas neki debi album prosto benda ili muzičara prosto oduva snagom, jednostavnošću i čistim i jasnim emocijama, te jedva čekate da dođe sledeći. E, taj sledeći može stvoriti probleme. Više nego jedanput, muzičari, naravno, ne namerno, postave svojim prvim albumom lestvicu prilično visoko, te ako taj drugi album bude tu negde, na istoj visini ili blago ispod, možete biti zadovoljni, jer nije redak slučaj da drugi album potpuno razočara.
Najređe od svega je da drugi album bude još bolji od odličnog prvog i upravo to je postigla Elise Okusami, svojim drugim albumom „Nothing’s Ever Fine“, koja snima i izdaje pod imenom Oceanator.
Prethodne decenije gomila devojaka svomom muzikom preplavila je nezavisnu scenu, što je na momente donelo nešto zanimljivo, da bi se ubrzo pretočilo u gomile mlitave, anemične, patetične muzike, gde ne znate šta više pokušava da vam ogadi život, ljigavi stihovi ili do zla boga dosadna muzika. E tu je stupila Okusami sa svojim prvim albumom „Things I Never Said“ koji je bio pravi dašak osveženja na učmaloj, ženskoj, gitarskoj indie rock sceni. Da budemo iskreni, nije ona baš jedina, tu je recimo i Sarah Tudzen i njeni Illuminati Hotties, ali pored svih Lana Del Rey ili Phoebe Bridgers klonova, devojke sa ovakvom gitarskom muzikom su daleko u manjini.
Treba primetiti da je njen prvi album „Things I Never Said“ doneo kroz stihove, mračnu i post apokaliptičnu atmosferu, upakovanu u gitarsku muziku nošenu duhom 90ih. i nastao je u svetu u kome još nije bilo covida, svih onih protesta širom SAD nakon ubistva Georga Floyda, te na kraju ovog ćelavog ludaka koji je planetu doveo na ivicu propasti zbog svojih bolesnih fantazija, slično poput jednog sličnog ludaka sa brčićima pre nekih 80.godina. „Nothing’s Ever Fine“ dolazi kao savršena nadogradnja tog albuma, jednako mračni stihovi, čiji pesimizam nikako ne reflektuje muzika koja je glasna, žestoka, agresivna i to sve za stepen više nego na prethodnom albumu, što se da osetiti već u uvodnoj instrumentalnoj kompoziciji „Morning“.